Arhitektura
Najneobičnije kuće na svijetu
Ako ste mislili da ste avanturističkog duha jer ste zidove dnevnog boravka odlučili obojiti u zeleno ili ste svoj dom opremili ekstravagantnim namještajem, što biste rekli za vlasnike i stanare građevina u obliku košare ili cipele?
![](https://www.dom2.hr/wp-content/uploads/2011/04/k2_items_src_fb2f4dce862da1bee62f9456b87d8a12.jpg)
Pažnju turista u svakoj zemlji privlače uglavnom povijesne znamenitosti, dvorci i tvrđave, no jednako su zanimljiva i djela moderne arhitekture, poput Gaudijevih građevina u Barceloni ili hotela ” Arapski toranj” u Dubaiju. Najveći broj neobičnih građevina nalazi se u Nizozemskoj i u SAD-u, iako čudaka ima i kod nas.
Uputite li se u Rotterdam, jednu od najneobičnijih lokacija zasigurno predstavljaju tzv. Kubične kuće projektirane i izgrađene početkom osamdesetih. Nizozemski lanac hotela u njima je napravio pravi mali turistički raj, s 49 potpuno različitih soba.
Postavljanjem male obiteljske kuće (koja kao da je pala s neba) na fasadu Muzeja moderne umjetnosti u Beču, osvježen je njegov prilično monoton izgled.
Naopako postavljena građevina jedna je od glavnih atrakcija zabavnog parka Wonderworks u SAD-u. Jedna je takva sagrađena i u sjeveroistočnoj Njemačkoj. Kućom okrenutom naopačke u Szymbarku u Poljskoj, arhitekt je želio opisati bivšu komunističku eru i današnje vrijeme u kojem živimo.
Nakrivljena ili pijana kuća u poljskom gradu Sopotu je poslovna zgrada, a arhitekt je inspiraciju pronašao u djelima dvojice umjetnika – Jana Marcina Szancera i Pera Dahlberga.
“Zgrada koja pleše” izgrađena 1996. u Pragu posvećena je američkom filmskom plesnom paru Ginger Rogers i Fredu Astaireu.
Jedna od najneobičnijih građevina na svijetu je kuća u obliku klavira, u koju se ulazi kroz stepenište u staklenoj violini. Ova nesvakidašnja građevina sagrađena je u Kini.
Fasada Gradske knjižnice u Kansasu napravljena je u obliku golemih knjiga.
Pažnju velikog broja turista i znatiželjnika privlači i kuća u obliku zahodske školjke, izgrađena 2007. godine u blizini Seula u Koreji. Graditelj je tako nastojao ukazati na potrebu veće brige za zdravlje ljudi.
Benzinska postaja u obliku čajnika izgrađena je još 1922. godine u američkom gradu Zillahu, u državi Washington.
Gostinjska kuća u obliku cipele u Hellamu, u Pennsylvanii sastoji se od tri spavaće i dnevne sobe, kuhinje i dvije kupaonice. Jedno je vrijeme u njoj bila slastičarnica, a zatim je pretvorena u muzej.
Uredska zgrada tvrtke Longaberger predstavlja repliku najpoznatijeg proizvoda tvrtke, košaru, a njena je izgradnja trajala dvije godine.
Jedan od inventivnijih kuća ona je u obliku aviona Boeing 727, izgrađena u Mississippiju. U pilotskoj kabini smješten je jacuzzi, dok se stepenice spuštaju pomoću daljinskog upravljača.
Iako ćemo i u Hrvatskoj pronaći mnogo građevina koje izazivaju čuđenje prolaznika, izdvajamo jednu koja je privuklu pažnju svjetskih portala. Kuća koja izgleda kao nasukani brod nalazi se kod mjesta Cista Provo u Dalmatinskoj zagori, između Splita i Imotskog. Nekoć je to bio popularni kafić i klub, a zgrada je danas oronula i zapuštena.
I za kraj, racionalan i ekološki novitet. U engleskom gradu Suffolk, izgrađena je jedinstvena kuća koja na pritisak gumba mijenja oblik i boju. Za samo šest minuta ova nesvakidašnja kuća na čelično-drvenoj konstrukciji pretvara se u potpuno novu, staklenu građevinu s pokretnim krovom. Zbog dvostruke izolacije zimi je vrlo ugodna i topla, dok je ljeti potpuno otvorena i maksimalno osvijetljena. Boju mijenja ovisno o godišnjem dobu i vremenskim prilikama, čime se prilagođava prirodi i stvara poseban ambijent.
Neobična gradnja privlači oko znatiželjnika, dok samo najhrabrije i one bogate potiče na natjecanje.
Arhitektura
Obnovljena Kurija Mihalović iz 16. stoljeća danas je heritage hotel i potpuno nas je oduševila
Spavaće sobe kao parafraza baldahina, rasvjeta koja naglašava oblike i zanimljivi antikni detalji stvaraju neopisiv povijesni osjećaj
U mjestu Feričanci nalazi se kurija Mihalović. Obitelj Mihalović sagradila ju je krajem 16. stoljeća nakon čega je nekoliko puta obnavljana. Krajem 19. stoljeća, kurija je prodana i više je puta mijenjala funkciju.
Suautorica projekta obnove kurije, Kata Marunica dipl. ing. arh., ističe da zgradu koju vidimo danas teško može podsjećati na onu zgradu koju smo tada vidjeli jer je bila pregrađivana jako puno puta. U toj zgradi je bila i škola i stanovi pa su ustvari brojni stanovnici Feričanaca povezani s njom.
Krajem 2000-tih godina današnji vlasnik ulazi u posjed građevine, a 9 godina kasnije rade se prve konceptualne skice.
“Zahtjevi investitora su bili vrlo fleksibilni i s nama arhitektima, projektantima su razvijali koncept jer je moralo sav sadržaj koji je sad heritage hotel on je trebao biti dobro promišljen tako da se zadrže glavne povijesne strukture i glavna osnovica same kurije, a opet da uspijemo na neki način staviti sve planirane sadržaje kako bi ona zaživjela u punom smislu.”, navodi Marunica.
Kata Marunica dipl. ing. arh.
Obnova je bila pod stalnim nadzorom konzervatora, koji su postojeći elaborat nadopunjavali novim saznanjima. Ključno je bilo pokušati sačuvati prednje pročelje i ulično pročelje u izvornom obliku. Uz zajednički odabir boja, definirale su se točno profilacije na pročelju, prozori su svi također napravljeni faksimilski. U interijeru su se, kako je bila dosta destruirana sama kuća, zadržali su se nekakvi osnovni elementi velikog značaja.
“Tako da imamo freske na zidovima, specijalne interzirane parkete, imamo neke dijelove kovanih ograda koje smo posebno restaurirali, a ono što možda najveća stvar osim možda same građevine, je to da smo uspjeli povratiti zapravo i elemente biljara u samu kuriju. Dakle, vlasnik je uspio doći u kontakt sa potomcima obitelji Mihalović i u jednom stanu na gornjem gradu u Zagrebu, čuvao se gotovo, neću reći kompletan, ali veliki dio inventara koji je nekoć bio ovdje, tako da sve ove slike koje vidimo okolo i antikne dijelove namještaja oni su zaista originalni namještaj koji je ovdje bio.”, ističe arhitektica.
Glavna zgrada očišćena je od starih struktura i afirmirani su saloni, a tavan koji u povijesti nije bio korišten prostor, pretvoren je u apartman s impresivnom građom i novim konzolama.
To je bio jedan tavan, opet s prekrasnom visinom, prekrasnim gredama. U startu je bila ideja da se sve, sva stara građa zadrži, ali naravno sa detaljnom inspekcijom neke grede su se morale zamijenit s lameliranim suvremenim sustavima te su ugrađene smo konzole koje strše van iz krova, građene od čelika.
“To je sve prošlo jedan žestok statički proračun gdje isto moram pohvalit kolegu Bagalića koji je projektirao cijeli sustav. Htjeli smo isto u dogovoru s restauratorima, smjeli smo intervenirati malo intenzivnije na dvorišnu stranu projekta, cijele građevine i tu smo zapravo odlučili napraviti velike otvore prema bivšem povijesnom perivoju koje bi to potkrovlje učinilo drugačijim stambenim potkrovljem. Bilo nam je tu izrazito važno da napravimo jasnu distinkciju između tih novih elemenata i stare zgrade tako da nitko tko dođe ovdje ne može se zabuniti je li to nastalo krajem 18. stoljeća ili početkom 21. stoljeća. “. nastavlja sugovornica.
Najteži zadatak bio je napraviti garažu i bazen, a ne narušiti povijesnu vizuru. Arhitekti su tu posegnuli za idejom smještanja novih velikih struktura ispod zemlje.
“Bazenska zgrada je nešto što nije trebalo biti vidljivo ali opet smo htjeli da bude na neki način vidljivo i da komplementira zapravo zgradi, tako da je ona nastala iz više iteracija i na kraju je nastala doslovno kao, evo kolega Filip Vidović i Nenad Ravnić koji su sa mnom najviše radili na projektu, doslovno je nastala kao ugriz u terenu kao da ga je netko malo izdignuo, tako da kad se sagledava bivši perivoj, današnji vrt, ona se minimalno vidi, a opet kada se prilazi, onda nekako se otvori prema prizoru što je posebno interesantno tijekom večernjih sati kada se vidi ta nekakva natruha svjetlosti koja se događa unutra.”, zaključila je Marunica.
Spavaće sobe kao parafraza baldahina, rasvjeta koja naglašava oblike i zanimljivi antikni detalji stvaraju neopisiv povijesni osjećaj.
Više fotografija pogledajte u galeriji:
Arhitektura
Uređenje dječje poliklinike: Dizajn interijera koji je zasluženo osvojio Grand Prix nagradu
Ideja investitora bila je kreirati prostor kojim će se odmaknuti od klasičnih interijera zdravstvenih ustanova
Na međunarodnom natjecanju Big See, zagrebački arhitektonski studio osvojio je Grand Prix nagradu u kategoriji uređenja interijera. Posjetili smo ih i na kratko uživali u toplini jednog prostora.
Projektni zadatak uređenja dječje poliklinike bio je smjestiti 5 liječničkih ordinacija, dvoranu i sve potrebne servisne prostorije u već izgrađeni objekt.
“S obzirom na samu organizaciju prostora, smjestili smo sve prostorije liječničke ordinacije uz pročelja, uz znači fronte koje smo imali na raspolaganju, tako da se zapravo ulaz u polikliniku nalazi u samom središnjem dijelu dok ulazite na prijemni pult i jednom vezom se šećete odnosno komunicirate prema svim ordinacijama. Tako da je dobra povezanost liječnika međusobno, da mogu komunicirati, a sve ordinacije imaju sve potrebne elemente koje svaka ordinacija mora imati.”, pojasnila je Andrea Hržić Šesnić, dipl. ing. arh.
Ideja investitora bila je kreirati prostor kojim će se odmaknuti od klasičnih interijera zdravstvenih ustanova.
Marija Bošnjak, Ravnateljica dječje poliklinike ističe kako je cilj bio da se osjeti toplina, pristupačnost, da poliklinika dizajnom bude moderna… “Angažirali smo hrvatske dizajnere, recimo za lampe, mislili smo kako o roditeljima tako i o djeci, da taj prostor bude djeci zanimljiv kao igraonica, a opet nismo htjeli baš ići onako skroz u dječji vrtić, nego da imamo elemente Montessorija, ja bih rekla, onako nekakve drvene elemente…da imamo dosta slikovnica, da to bude područje koje će djeci biti kreativno i poticat će njihovu kreativnost, igru, radoznalost koju djeca prirodno imaju.”, dodala je.
Raspored prostorija prati kružni tok oko središta čime je postignuta visoka funkcionalnost, a cijeli je prostor projektiran u bojama i formama koje će djeci osigurati ugodan boravak.
“Prilikom oblikovanja prostora koristili smo organske forme koje smo mogle ostvariti materijalima koje smo upotrebljavale. Njih smo probali iskoristiti gdje god je bilo moguće. Imamo određene umetke intarzije u podu gdje smo naglašavali koloritima u nekim kružnim, zaobljenim formama mjesta zadržavanja. Imamo elemente ugradbenog namještaja i fiksne elemente u prostoru koje smo zbog sigurnosti djece ali i zbog fluidnosti same organske forme koristili u oblikovanju od klupa do zidnih obloga.
Materijali koje smo upotrebljavali u samom prostoru su drvo, pleteni vinil na podu, imamo akustični perforirani strop koji pomaže da se u, kad je veća koncentracija ljudi da se stvara žamor ili buka. I neutralne boje i kolorit koji smo zapravo koristili. Ono što je funkcionalno bila nama zadatost je ako nemamo niti čekaonice niti komunikaciju sa prirodnim direktnim osvjetljenjem, onda smo osmislile vertikalne staklene pregrade kojima smo se povezali sa ordinacijama, a istovremeno osvijetlili i dali na neki način taj kontakt sa prirodnim osvjetljenjem prema komunikacijama, hodnicima.” pojašnajva Hržić Šesnić.
Mladi umjetnik Nikola Grabovac svojim je ilustracijama na temu mora, džungle i savane, hodnik pretvorio u slikovnicu koja komplimentira odabranom koloritu poliklinike, a specifični elementi su ormari koji su morali zadovoljiti nekoliko funkcija.
“Unutar ormara smo zapravo stavljali i elemente grijanje i elemente za sterilizaciju prostora, UV lampe, tako da veći broj raznih elemenata uz sve medicinske aparate koji će se nalaziti u prostoru smo htjeli svesti na minimum da ne bi okupirali previše zidnih ploha. Tako smo napravili ormare od perforiranog lima u različitim bojama koji su postali i platforma za interakciju djece i za personifikaciju svakog ormara unutar pojedinih ordinacija koje doktor može prema svojim željama na neki način ukrasiti.”, izjavio je.
Korišteni su i neki Feng shui elementi, poput primjene boja na određenim stranama svijeta, a ideja za uređenje došla je iz svakodnevnog života arhitektica.
“Inspiracija je sigurno došla djelomično iz iskustva našeg, moje Ane Marije Rem Šebek i mene, obje mame i zapravo stalnim hodanjem po ostalim poliklinikama znale smo što bi bilo lijepo djeci da možda da im se omogući unutar ovakvog prostora.”
You must be logged in to post a comment Login